Hei, surkimus! Etkö tiennyt ettei taloja osteta ruokakupongeilla?
Willard, hänen isällään on töitä.
Muistatko kun näimme hänet perunoita poimimassa?
Hän taisi vain olla varastamassa niitä illallista varten.
Nyt riittää!
- Minä vihaan niitä! - Hyvä on.
Alkakaa mennä.
Tämä taitaa olla minun syytäni.
Ellen hillitse itseäni, kuinka voisin odottaa sinunkaan hillitsevän?
Hei, tunkeilija!
Tiedän talon johon isälläsi on varaa.
Vain pari muuttorastasta asustaa siinä paraikaa.
Mene autoon.
Tiedät kai että nuo kakarat juuri pieksivät minut.
Tiedän keitä he ovat.
Miksi sitten annoit heille äidin ja Lidian hattarat?
Koska he eivät näytä saaneen mitään pitkiin aikoihin.
Hyvänen aika, teette kyllä hyvää työtä.
- Mistä saatte kaikki tarvikkeet? - En tiedä.
Lidia hankkii ne.
Oletko yrittänyt puhua Lipnickeille?
Tappelu on itsepuolustusta, isä!
Sinä menit sotimaan tuntemattomien ihmisen puolesta!
Niin tein! Minä halusin auttaa ihmisiä.
Mutta lopulta tapoin enemmän ihmisiä kuin pelastin.
Menetin enemmän ystäviä kuin olen koskaan saanut.
Menetin itsekunnioitukseni ja taloni.
Menetin melkein perheenikin.
Et sinä ole syyllinen, isä.
Teit oikein kun menit sotimaan.
Taitaa olla aika kertoa kaikki painajaisunistani.
- Voi, isä! - Kuulehan!
Muistathan kun aloin kertoa sinulle -
ystävästäni Dodgesta?
Olimme valmennusleirillä yhdessä.
Lupasimme pysyä yhdessä tapahtuipa mitä tahansa.
"Rakkautesi auringonpaiste
"Olen sitä odottanut"
Äkkiä räjähti.
Ja kuulin hänen äänensä.
- Stephen! - Se oli Dodge. Hän kutsui minua.
Hän oli haavoittunut. Olimme kaikki.
Sinä ja minä, kaveri. Sinä ja minä.
Me painumme täältä seuraavalla kyydillä!
Odotas vähän!
Kannoin häntä. Kannoin häntä niin pitkälle kuin pystyin.
Sinä ja minä, kaveri.
Sinä ja minä, kaveri. Sinä ja minä, kaveri.
Pääsimme helikopterille -
- juuri kun vihollinen hyökkäsi. - Jätä hänet! Vain sinä!
Kaikki joukkueessa olivat kuolleet. Jäljellä olimme vain -
- minä ja Dodge. - Mennään nyt!
Olin sekaisin pelosta.
Lastia on liikaa! Otamme vain yhden miehen!
Hän selviää kyllä!
Emme pääse matkaan jos miehiä on enemmän kuin yksi lisää.
- Yrittäkää edes! - Ei! Vihollinen on jo tulossa!
Sinun on tehtävä päätös!
- En voi jättää häntä! - Omapa on valintasi.
Vain yksi mukaan tai ei ketään.
En voi jättää häntä.
Ymmärrätkö?
Emme me ole vihollisia!
Dodge oli niin huonona ettei hän tiennyt mistään mitään.
Ja pelkäsin jälkeen jäämistä niin kovasti että minä...
Minä laskin parhaan ystäväni maahan ja jätin hänelle jäähyväiset.
Hän irrotti kätensä -
ja sulki silmänsä.
Hyppäsin helikopteriin ja lensimme tiehemme.
Kaksi päivää myöhemmin -
isänmaani -
myönsi minulle kunniamerkin -
ja urhoollisuusmitalin.
Mikset pakottanut heitä ottamaan hänetkin, isä?
Koska minä sekosin.
Olimme kaikki aivan sekaisin taistelujen jälkeen.
Tämä on ollut vaikeuksieni syynä -
kaikki nämä vuodet.
Pystyä antamaan anteeksi itselleni ja maalleni.
En kiellä sinua tappelemasta, Stu.
Mutta jos haluat tietää mitä ajattelen -
niin mielestäni ainoa asia mikä pitää ihmiset -
turvassa ja onnellisina on rakkaus.
Siitä miehet löytävät rohkeutensa.
Siitä kansakunnat löytävät voimansa.
Ja siitä Jumala ammentaa ihmeitään.
Ja ellei rakkautta ole, Stu -
ei ole mitään.
Ei ole mitään minkä puolesta taistella.
Yritän selvitellä tilannetta Lipnickien kanssa, sopiiko?
Tiedän että yrität.
Tiedän että yrität. Sinä...
- Minä rakastan sinua. - Ja minä sinua, isä.
Olet poikani.
Miksi elämäni on kuin ruusuilla tanssimista
Hyvää huomenta, tytöt ja pojat.
Nimeni on -
nti Strapford.
Tänä kesänä yritämme tutustua enemmän -
uskoakseni -
erääseen parhaimmista koskaan painetuista kirjoista.
Sen nimi on -
Miksi elämäni on kuin ruusuilla tanssimista.
Eikö otsikko ole jo sävähdyttävä?
Anteeksi, kultaseni.
Opettajan puhuessa on kohteliasta -
pitää suu kiinni ja kuunnella, eikö niin?
Kyllä, opettaja.
Kun olemme lukeneet tämän kirjan -
voimme keskittyä elämäkertamme kirjoittamiseen.
Kerrotte siinä minulle -
miksi elämänne -
on kuin ruusuilla tanssimista.
Järjestäydytäänpä luokassa ensin.
Nuori mies, olet pitkä.
Etkö vaihtaisi paikkaa tuon ruutumekkoisen tytön kanssa?
Ota tavarasi ja muuta taaemmaksi.
Ja sinä jolla on kuulolaite.
Mikset istu tuonne taakse?
Lisää vain volyymiä siinä pikku apurissasi.
Ja sinä kultaseni mikset istu tässä edessä?
Oletpa sinä iso tyttö.
Näet kyllä kunnolla sieltä takariviltä.
Ja sinä pikkuiseni mikset istuudu ystäväsi kanssa taakse?
Noin, eikö olekin parempi?
- Nekrun rakastaja. - Pää kiinni!
Sinä värillinen tyttö pyysin sinua vaikenemaan.
En minä sanonut mitään.
Kuulin selvästi sinun kuiskuttelevan.
Nouse ylös ja kerro kaikille -
mikä sai sinut keskeyttämään minut jälleen kerran.
Sanoinhan jo. En minä sanonut mitään.
Tiedän että sanoit.
Ja haluan kuulla mitä se oli.
Me kaikki odotamme.
Hän sanoi sen jo.
Hän pystyy puhumaan puolestaan.
Minäpä kerron.
Sanoin: "Elvadine, mitäs sun pitäis kirjottaa?
"Olet ollut viimeisellä luokalla koko joutavan elämäsi.
"Ei oo isääkään.
"Etkä ole pidemmälle päässyt kuin mitä jaloillasi pystyit.
"Ainoa raha joka koskaan sulle kuului -
"oli 20 dollaria syntymäpäiväkortissa jonka sait -
"sedältäsi viime vuonna."
Muttei se ollutkaan syntymäpäiväni takia se.
Sain setelin ollessani hänen sylissään pieksettävänä -
alushousut nilkoissa.
Sitten sinä sysäät minut huoneen takaosaan -
josta en edes näe kunnolla -
jonka takia en varmaankaan saa päästötodistusta.
Vain koska pitää lukea valkoisen miehen kirjoittavan "ruusuilla tanssimisesta" -
on sitten keksittävä jotain samaa.
No, sopii. Minä sitten kirjoitan kuinka iloitsen -
kun saan 20 dollaria lisää syntymäpäivänäni.
Ei sillä väliä mitä sedällä on mielessä.
Kirjoitan siitäkin kuinka äidin miesystävä varmaan -
lopettaa juomisen ja kohtelee minua hyvin.
Ehkäpä hän adoptoi minut ja alkaa maksaa elantomme.
Ja loppuun panen varmasti että:
"Elämä se on ruusuilla tanssimista."
Mutta kertoakseni totuuden, nti Strapford -
mielestäni sinä ja se kirja ja koko tämä luokka -
olette täyttä paskaa!
Mene rehtorin kansliaan.
Nyt.
Etkö kuullut sanaakaan mitä hän sanoi?
Anteeksi?
Hän kertoi totuudesta jonka hän tietää.
Etkä sinä voi heittää häntä ulos tai kutsua häntä valehtelijaksi.
Äitini mielestä vain oppimattomat ihmiset kohtelevat toisia huonosti.
Minä autan sinua.
Tästä lähtien hän istuu edessä nähdäkseen paremmin.
Eikä hän ole enää vain "värillinen tyttö".
Opettelet hänen nimensä.
Sinusta en tiedä mutta kaikilla ystävilläni on nimi.
Ja tämä tässä sattuu olemaan paras ystäväni.
Hänen nimensä on Elvadine.
Tyttäreni ymmärtää julmuuden ja herkkyyden välisen eron.
Niin kirjoitin muistelmani nti Strapfordille.
Ja kesä eteni hitaasti.
Isä sai jäsenyytensä ja pumppasi vettä -
Foothill Marblen kaivoksen alueelta -
kaksi piirikuntaa meiltä pohjoiseen.
Se oli hyvä homma koska vettä oli pumpattavana 3 miljoonaa gallonaa.
Kuulin ettei tässä osassa olla työskennelty -
20 vuoteen.
Vähän kammottavaa itse asiassa.
Anna kun minä.
Mikä se oli?
En tiedä.
Moe!
Apua!
En pysty liikkumaan.
Annas kun katson.
Olenko kunnossa?
No niin, tämä ei tunnu hyvältä.
Ei, Stephen.
Ei se auta.
Mene. Mene kun vielä pystyt.
Tiedät etten voi tehdä sitä.
Sinä olet vielä velkaa 3 dollaria bensasta.
Haluan sinun tietävän -
että vaikka jalkasi pitäisi katkoa -
niin sinä tulet mukaani.
Kiitti, tuntuu jo paljon paremmalta.
Kolmas kerta toden sanoo.
Pure hampaat yhteen -
ja valmistaudu uimaan.
Älkää menkö sinne taakse. Pitäkää vauhtia.
- Siirrä ne takaisin. - Nimeni on Lois Simmons.
Stephen Simmons on mieheni. Onko hän kunnossa?
En tiedä. Toivon niin.
Menkää taaksepäin!
Pois tieltä. Menkää taaksepäin!
Moe!
- Hyvä luoja! Mitä tapahtui? - Stu?
Hän pelasti henkeni.
Isäsi pelasti henkeni.
Isä!
Haluan nähdä hänet.
Isä, mitä tapahtui?
- Pois tieltä. On kiire. - Oletko kunnossa?
- Stuart! - Takaisin, poika.
Isä!
KENDALLIN SAIRAALA
Jääkö hän eloon?
Jotkut saman kokeneet ovat selvinneet mutta minun on sanottava -
että hänen hengissä säilymisensä ei ole lääketieteestä kiinni.
Rintaontelo on pahoin vaurioitunut. Toinen keuhko painui kasaan.
TEHO-OSASTO
Hän vuotaa sisäisesti. Sydän ruhjoutui pahasti.
Isä.
Voi, isä.
Hänen odotettiin kuolevan välittömästi.
He eivät tunteneet isää. Hän kamppaili.
Stu ei puhunut siitä päivästä.
Hän meni suoraan puumajalle ja jatkoi sen rakentamista.
Lopun päivää ja seuraavan yön -
Stu piti itsensä kiireisenä.
Varmaankin vasta aamunkoitteessa Stu lopulta väsyi.
Sillä välin pikku John D. Rockefeller vain säästeli rahojaan.
Odotellen sopivaa hetkeä.
Onko sinulla kassia?
Ja hetki koitti.
Arliss! Leo! Willard!
Tuokaa hyödyttömät ruhonne tänne!
Katsokaa häntä, jokainen teistä!
Eihän hän pysty edes liikkumaan!
Mikä häntä vaivaa?
Siinäpä se!
En tiedä. Jäätelönsyöntikooma?
Hän on sentään veljenne! Teidän pitäisi pitää hänestä huolta!
Jos äitisi näkisi kuinka häntä kohtelette -
hän tulisi alas taivaasta ja tappaisi meidät kaikki!
Teidän kaikkien pitäisi saada selkään -
kun annatte hänen kieriä liassa!
Hänet pitää siistiä tai muurahaiset vievät hänet!
Jos tästä lähtien kukaan lähtee täältä ilman häntä -
niin täältä lähdette paareilla!
Nouse ylös!
Minulta revittiin melkein korvat päästä!
- Kunpa et olisi syntynyt. - Mistä sinä nuo sait?
Lentokone vain pudotti ne taivaalta.
Ellet kerro totuutta me hinkkaamme sinuun huulipunaa -
niin että olet kuin vaippaihottumassa.
- Ei! - Kyllä!
Ja pääsi ajellaan paljaaksi kuin noidan tissi.
- Ei miksikään noidan tissiksi. - Kyllä, ellet kerro.
Voitte ajaa kaikki hiuskarvani mutta minä en kerro teille -
en niin sitten mitään.
Voi Luoja!
Lipnickit tulevat!
- Hyvästi hieno päivä! - Mitä hittoa he täällä tekevät?
Kerroitteko te tästä paikasta?
- Emme tietenkään! - Ei millään!
Kotiinmenoaika.
- Äitini laittaa tukkani. - Nähdään, Lid.
Stu?
Mitä?
Aioin kertoa sinulle.
Kertoa mitä? Mitä olet tehnyt?
Mainitsin pikku-Lipnickille, Billylle, että olimme rakentamassa linnaketta.
Hän ei saa poistua tontilta. Milloin puhuit hänelle?
Kaikki roju tulee Lipnickien pihalta.
Eihän.
- Ei kai! - Minähän varoitin sinua, Stu!
Hän on varsinainen lörpöttelijä!
Minä luovutan.
He ovat palstan puolessavälissä. Mitä teemme?
- Viivytä heitä hetkinen. On ajateltava. - Simmons!
Simmons, sinun on parasta tulla alas sieltä!
Stu, on tärkeää että tulet tänne nyt!
Tunnustan ettei minun olisi pitänyt olla siellä.
Joo.
- Niin että mokasin. - Joo.
Eipäs suurennella tätä juttua.
Entä nyt?
En tiedä. En aio tapella niiden kanssa.
- Stu! - Et kai anna kaikkea takaisin?
Tämä on meidän talomme! Ehkä ainoa joka meillä tulee olemaan.
Eikö siitä pitäisi taistella?
Etkö muista mitä isä opetti meille?
Jos hän saa tietää meidän tapelleen hän pettyy pahasti.
Ehkä ei ole sopiva aika sanoa tätä.
Oletko ajatellut ettei hän saa välttämättä koskaan tietää?
Hän makaa sairaalassa -
ja kone hengittää hänen puolestaan.
Ei enää sanaakaan!
Älä puhu enää noin!
- Hän paranee! Hän on aina kunnossa! - Hyvä on, Stu. Olen pahoillani.
- Hän on selviytynyt aina. - Olet oikeassa. Olen pahoillani.
En ollut tosissani.
Keksimme toisen keinon. Ei tappelua.
Voi, Stu!
Sinun pitäisi tulla tänne patiolle ja sassiin!
Stu! Voi, Stu!
- Tulkaa tänne, idiootit! - Päästä irti korvastani!
Pää umpeen, täplänaama!
Stuart Simmons, tapaat Arliss Lipnickin jälleen kerran.
Billy kertoi sinun varastaneen tontiltamme.
Nämä tavarat kuuluvat meille. Isäsi vei ne vanhasta talostamme.
Linnunmökitkin ovat parempia kuin tämä.
Hajoaa varmaan kunnon tuulessa.
- Mistä sait tämän lukon? - Se on isäni.
Muisto sodasta. Anna se takaisin.
Hyvät hyssykät.
Taidanpa ottaa sen kotiin ja leikkiä sillä.
Hei, anna se takaisin.
Tuo on meidän hellamme, ettäs tiedät.
Nuo laudat ja naulat ovat myös meidän.
Jos noista vain on kyse me otamme ne irti ja annamme takaisin.
Stu?
Tunkeilija haluaa antaa takaisin lautamme -
miljoonine naarmuineen ja koirankusineen.
Minun on vaadittava osani tästä joutavasta linnakkeesta.
Ei tarvitse vaatia. Voitte käydä täällä milloin haluatte.
- Jep! - Suu kiinni, Billy, senkin tollo.
Hei, upea linnake!
Mitä hemmettiä ne tekivät päällesi?
Teen saman sinulle!
Keksi nyt parempi idea -
kuin tämän paikan valtaaminen.
Neljä, kolme, kaksi.
Kilpaillaan siitä.
Nastaa, Arliss! Kilpailu!
- Millainen kilpailu? - Mitä vain haluatte.
Jos voitamme, pidämme linnakkeen.
- Entä jos häviätte? - Se on teidän.
Aivan kokonaan.
Sopii meille. Nähdään louhoksella.
Jos voitamme, saammeko linnakkeen ja vallan päättää kuka pääsee sisälle?
Joo, Billy. Niin käy.
Jos minä voittaisin kaikki pääsisivät sisälle -
ja me pitäisimme isot pirskeet kakkuineen ja kekseineen -
mehujäineen ja...
Naama umpeen! Levy jäi päälle!
Nyt minulla on nälkä. Siis iso nälkä.
Luoja!
Minua pelottaa.
Pidä kiinni, idiootti!
Minähän pidän kiinni!
Tankin vesi on nyt tyyni mutta tyhjennettäessä alkaa kohista.
Uitko tuolla todella?
Et kai vain koeta rohkaista minua?
Sanoinhan että uin.
Mitä nuo äänet ovat?
Tankki kai tyhjenee.
Se loppuu ennemmin tai myöhemmin.
Stu, perutaan kisa.
Haemme uuden majan paikan.
Tämä on ihan helppoa.
Uitte toiselle laidalle ja koskette sitä.
Se joka on ensimmäisenä takaisin, voittaa.
Se joka jänistää, häviää.
Ymmärsittekö?
Hyvä tavaton! Mikä tuo on?
Tästä ei pääse yli.
Se nähdään.
- Mitä nyt? - Et ole tainnut olla täällä aiemmin?
Tarinasi uimisretkestä oli pötyä.
Ei se niin kamalaa ole.
- Simmons ei uimista pelkää. - Tuo ääliö on vielä hullumpi.
- Sinä uit! - Hyvä on! Minä uin!
- Willard, painu alas! - En mene.
Älä jänistä. Nuo luulevat että olemme raukkoja.
Ajatelkoon mitä haluavat. Alas en mene.
- Ebb? - Pelkäätkö sinäkin, iso poika?
- Ula? - Ei ikinä!
Hei, minne Leo meni?
Valmiina? Valmiina, paikoilleen...
Odottakaa. Kuulehan.
Vielä voit perua sopimuksen.
Sana vain ja keksimme jotain muuta.
- Sinun takiasi. - Luovutatko?
- Lidia, anna lähtömerkki. - Paikoillanne...
Tiedät ettei poikki pääse.
- Valmiina. Nyt. - Oletko hullu?
Stu, anna mennä!
Sinä teet sen, Stu!
Olet jo melkein siellä!
Stu, antaa palaa!
Älä mene keskeltä! Pysy poissa keskeltä!
Jatka uimista!
Stu! Anna mennä, Stu!
Stu, sinä teet sen!
Ui!
Ui, Stu! Anna mennä!
Hyvä, Stu!
Stu! Hyvin menee!
Hyvä, Stu! Sinä pystyt siihen.
Tule tänne!
Se kahjo pääsi yli!
Minä opetin hänet uimaan noin.
Sainpa sinut tositoimiin.
Luulit todella että uisimme tankissa. Mikä idiootti.
Hei! Linnake on meidän!
Pitäkää se. Kuka sellaista rumilusta haluaisikaan.
Sanoinhan että auttaisin sinut kiipelistä.
Hei, anna se lukko.
Hae se itse, vai etkö uskalla? Kilpaillaan.
Unohda avain, Stu. Linnake on meidän.
Tule, Billy. Hän on oikeassa.
Lähdetään täältä ennen kuin joku loukkaantuu.
Jätimme Billyn tukevasti maankamaralle -
ja menimme isän luo.
Stun mielestä hän näytti paremmalta.
Elvadine rukoili hänen puolestaan.
Minä tässä, kulta.
Tiedätkö edes kuka olen?
Lois.
Stephen.
Se olen minä.
Minä se olen.
Hei, äiti!
Stuart!
Lidia. Satuittekin tulemaan juuri nyt.
Onko jotain vinossa? Äiti?
Isänne kuoli juuri.
Ei.
- Ei. - Hänellä ei ollut tuskia.
Hänen sydämensä vain pysähtyi.
Hän selviää. Ei hän voi kuolla. Hän on koneessa.
- Poika, he irrottivat hänet koneesta. - Pankaa hänet takaisin!
Kultaseni -
hän on poissa.
Liian myöhäistä.
Olen pahoillani.
Miksi hänet irrotettiin koneesta, äiti? Maksoiko se liikaa?
Ei.
Ymmärräthän sinä?
Kaikki vain hylkäsivät hänet!
Jos isäsi olisi saanut valita, hän ei olisi jättänyt teitä.
Hän on varmaan jossain tuolla ylhäällä katsomassa meitä.
Hän suojelee meitä lopun ikäämme.
Toivottavasti hän tekee sen paremmin kuin eläessään.
- Älä sano noin, Stu! - Miksen? Sinä pidit häntä toivottomana.
En koskaan sanonut niin. Hän oli kuin enkeli.
Ehkä hän katselee meitä nyt.
Ehkä hän kuoli jo sodassa mutta tuli luoksemme vielä kerran.
Mitä varten? Herättämään tyhjiä toiveitako?
Lupamaan että hän olisi kanssamme ikuisesti?
Ja että me saamme talon kaikkine mukavuuksineen.
Ja lähti sitten? Jälleen kerran?
Mikä se sellainen sekopää enkeli on?
Ei hän halunnut lähteä, kultaseni.
Ei, ei hän halunnut. Jumala vain otti hänet kotiin.
Me olemme hänen kotinsa, äiti!
Tyhmä Jumala saakoon hänet myöhemmin.
Miksi?
Miksi Jumala vie kaiken, äiti?
Talo ja kaikki muukin on jo mennyttä.
Miksi hänen piti ottaa isä?
Miksi hän rankaisee minua ottamalla isäni?
- Et sinä ole tehnyt mitään. - Hän olisi voinut ottaa kenet tahansa.
Joukkomurhaajan tai jonkun ikälopun.
Isä oli vain 34-vuotias.
Minä tarvitsin häntä enemmän kuin Jumala!
Tarvitsin häntä enemmän!
- Tule tänne. - En!
Ole vahva.
Haluan hänet takaisin, äiti.
Me kaikki haluamme.
Ei, Stu!
He tulivat iltapäivällä -
ennen kuin saimme latauksen valmiiksi.
Nyt he tuhlaavat puolet veljeni raketeista.
Miten isäsi voi?
Hän kuoli.
- Voi, Stu. - Voimmeko auttaa jotenkin?
Entäs jos isä näkee?
Isä on kuollut.
Entä jos hän tietää mitä teemme?
Isä on poissa, Lidia.
Tässä on kunnon kamaa.
Savupommeja.
Naamiointiväriä.
Univormuja. Ottakaa mitä haluatte.
Juku.
Kiirehdi, sulje se.
Ota ne!
Tästä saat!
Pysykää poissa puustani eikä kenellekään satu mitään.
Mutta jos tulette takaisin, tulee ongelmia!
Pysykää poissa!
- Tässä on yksi! Mukiloidaan hänet! - Juostaan!
- Järjestykää! - Juokse. Teet sen parhaiten.
Jänishousut!
Voi Luoja!
Lidia, tule pois sieltä!
Tule nyt! Auta minua pelastamaan linnake.
Voi ei.
Odota. Mitä sinä teet?
Sammutan toisen palon.
Arliss, miksi teet noin?
Miksemme jaa linnaketta?
Häivy jo, senkin pikku hyypiö.
Ula Lipnicki!
Sinä iskit hampaita suustani mutta nyt minä näytän!
Jätä ystäväni rauhaan!
Iskit hampaan suustani.
Iskit toisen etuhampaan suustani, senkin hampuusi.
Ajattelimme että jos iskisimme lujaa -
he antautuisivat ja tappelu loppuisi.
Mutta se ei loppunut. Se vain paheni.
Ja kai me kaikki vain jossain vaiheessa tavallaan sekosimme.
Sinä sairas, hullu äpärä!
Nähdään joskus.
Saan sinut, Ebb!
Minä annan sinulle kunnon selkäsaunan!
Armeijan tuntolevyjä!
Sinä ja minä, kaveri.
Sinä ja minä, kaveri. Sinä ja minä, kaveri.
Voi hyvä Luoja.
Billy, älä liiku! Pysy siinä!
Billy!
Hei!
Unohda avain, Billy. Linnake on mennyttä.
Pysy siinä missä olet.
Lankut ovat lahoja. Älä liikahda.
Pysy paikallasi, Billy. Minä saan sinut.
Billy! Sinäkö se olet, senkin hölmöläinen?
Joo!
Pysy paikallasi! Älä tee mitään typerää.
- Tulin vain ottamamaan avaimen. - Kaikki on okei.
- Sain sinusta kiinni. - Minua pelottaa!
Rauhoitu. Päästä irti.
- Ethän ole vihainen. - Anna kätesi.
Billy!
Apua!
Tartu johonkin! Kyllä sinä pystyt siihen!
Pidä kiinni, Billy! Tyhjennys loppuu varmaan pian.
Hän juuttui viemäriin! Irrottakaa hänet!
Napatkaa hänet!
Kiirehdi!
Irrota hänet viemäristä!
Olemme tulossa! Tartu häneen!
Tartu kiinni!
Voi ei. Hän ei hengitä. Hän ei hengitä!
Billy, auta minua nyt.
Vedä henkeä. Herää nyt! Kirottua, Billy! Taistele!
Taistele! Kuuntele. Puhun sinulle.
Elä, Billy.
- Hengitä! Hengitä, hyvä Jumala! - Lopeta tuo, satutat häntä!
Ei se kannata. Ei hän hengitä.
Älä kuuntele heitä, Billy. Me selviämme tästä yhdessä, sinä ja minä.
Herää! Sinun täytyy pysyä elossa!
Sinun täytyy elää!
- Sinun täytyy! - Älä satuta häntä.
- Anna hänen olla. - Ei! Hänen on saatava mahdollisuus.
Billy, vedä henkeä!
Isäni sanoo että ihmiset voivat tehdä mitä tahansa -
jos vain uskovat itseensä.
Rakas Jumala, anna hänen hengittää!
Sinä otit isäni. Älä ota Billyä. Hän on vain pikkupoika.
Sinun on herättävä nyt. Sinun on elettävä!
Hengitä nyt!
Hengitä!
Älä luovuta, Billy!
Voiko joku auttaa minua?
- Minä voin. - Tiedätkö mitä teet?
Toivon niin.
Herää, Billy. Kukaan ei ole sinulle vihainen.
Teit kaiken minkä voit.
Olet tosielämän sankari.
Herää Billy!
Hän heräsi.
Tiedätkö, minä näin enkelin.
Oikean enkelin.
Hän piti minua kädestä.
Ja minun piti asua hänen valtakunnassaan.
Hän sanoi että minun piti tulla takaisin huolehtimaan isästä.
Ja hän näytti sinulta -
oli vain isompi.
Tule, Billy. Mennään kotiin.
Nämä kuuluivat isälle.
Mitä sinä ajattelet?
Jos isä katsoo -
hän voi mennä nyt.
Hän katsoo meitä.
Siitä lähtien -
Lipnickit eivät norkoilleet enää kaivoksella.
Heitä ei näkynyt -
mutta Billy ikään kuin adoptoi meidät.
Aloimme rakentaa linnaketta uudelleen mutta jonkin ajan kuluttua -
me kyllästyimme ja lopetimme.
Nyt Stun löytää ystävineen teatterista -
yrittämässä iskeä tyttöjä.
Äiti sanoi että isä sai lopulta rauhan -
eikä hän kärsinyt enää.
Muutaman viikon kuluttua meille tuli vieras.
Voinko auttaa?
Hyvää päivää, rouva. Nimeni on John Ray Wilkens.
- Edustan Clairvillen huutokauppakamaria. - Niin.
Noin kuusi viikkoa sitten miehenne jätti tarjouksen -
pankkimme omistamasta kiinteistöstä.
Yritimme soittaa teille mutta puhelimenne ei taida toimia.
- On ollut vähän tiukkaa. - No, joka tapauksessa -
miehenne jätti 432 dollarin etumaksutarjouksen.
Kiitos shekin palauttamisesta. Rahalle löytyy varmasti käyttöä.
Ei, rouva. En ole palauttamassa shekkiä.
Pankilla on liian monta peruttua kiinnelainaa -
ja ellei se pääse eroon kiinteistöistä -
se menee konkurssiin.
Pankki hyväksyi miehenne tarjouksen.
Se olikin ainoa.
Tarkoitatteko että Stephen osti meille talon?
Kyllä, rouva.
Vain vähän kohentelua, äiti.
Tiedän kyllä!
Nämä muistelmat tavallaan kertovat siitä kuinka saimme oman kodin.
Mutta myös asioista joiden puolesta kannattaa taistella.
Isäni sanoi kerran tappelemisesta:
"Meidät on luotu parempia asioita varten."
Ja jos olen valmis pieksemään jonkun joka ärsyttää minua -
kuulen isän kuiskaavan nuo sanat.
Äitini sanoo että ihmisten elämä on kuin kuvakudos.
Mallin värit ja kauneus -
riippuvat ihmisistä jotka tunnet -
ja asioista joita olet oppinut.
Opin tänä kesänä -
että vaikka ihmiset kuinka kuvittelevat ymmärtävänsä sotaa -
sota ei koskaan ymmärrä ihmisiä.
Se on kuin suuri kone -
jota kukaan ei oikein osaa käyttää.
Kun se riistäytyy käsistä -
se tuhoaa kaiken jonka puolesta halusit taistella.
Koko joukon muita hyviä asioita jotka olit jotenkin unohtanut.
Opin tänä kesänä -
että veljeni oli oikeassa.
Isäni on viisain mies jonka olen koskaan tuntenut.
Ja sanoivatpa ihmiset mitä tahansa -
Jumalan avulla ihmiset pystyvät kaikkeen.
Katsokaa sitä!